Acum 500 de ani, poporul din Spania era dominat de frică și superstiții.
Țara era condusă de regină și
de nemiloasa inchiziție care îi persecuta pe oameni
pentru că îndrăzneau să viseze. Un singur om a înfruntat această putere.
Călăuzit de credința în destin, a străbătut marea întunecată
în căutarea onoarei, aurului, și a credinței în Dumnezeu.
Din tot ceea ce a scris tatăl meu, și nu a scris puțin,
pe acestea mi le amintesc cel mai des:
Nimic din ceea ce a însemnat progresul omului,
n-a fost realizat cu participarea tuturor.
Cei care au văzut lumina înaintea altora, sunt condamnați să o urmeze.
A fost o vreme când Lumea Nouă nu a existat.
Soarele apunea la vest
într-un ocean pe care nimeni nu l-a străbătut.
Iar acolo,
nu este decât infinitul...
Privește!
Acum...
Jumătate din corabie a dispărut.
Și acum?
Acum nu văd decât catargul.
Închide ochii și nu trișa,
căci te urmăresc.
Deschide-i când îți spun eu.
Într-o zi, l-am întrebat pe tata unde ar vrea să călătorească.
El mi-a răspuns:
Aș vrea să călătoresc peste mări,
să ajung dincolo de ape.
Acum!
A dispărut!
Ce ți-am spus eu?
E rotund! Ca asta!
Rotund...
Bună dimineața, părinte!
Îmbrățișează-ți fratele, Diego!
Am o veste pentru tine!
Vei fi primit la Universitatea din Salamanca.
- Peste o săptămână! - Într-adevăr!
Cum de-ai reușit?
N-a fost ușor! A trebuit să jur că nu ești complet nebun!
Marco Polo a spus că a găsit paradisul terestru în largul Chinei...
Îl credeți?
Cred în Paradis și în Infern.
Și cred că amândouă pot fi pe Pământ.
De ce vrei să navighezi spre Apus?
Ca să deschid o nouă cale spre Asia.
Asia e unul dintre cele mai bogate teritorii,
este țara lanurilor de grâu și a aurului.
În acest moment sunt doar două căi de a ajunge acolo:
pe mare, înconjurând continentul african,
o călătorie de aproape un an,
sau pe uscat,
dar turcii au barat acest drum creștinilor.
Mai există o a treia cale:
Navigând spre Apus și traversând oceanul.
Distanța nu se cunoaște...
Se spune că e infinită.
Infinită...
Eu cred că Indiile nu sunt mai departe de 750 mile la vest de Insulele Canare.
Cum poți fi așa de sigur?
Din calculele făcute de Toscanelli, Marin de Tyr, Esdras...
- Esdras este evreu. - Și Christos a fost evreu.
Două minute... Și ești deja un om mort.
- Fiindcă spun adevărul? - Da
Ard ei pe rug, oameni, pentru mai puțin.
Oamenii pe care îi vei întâlni au inima de gheață.
Trebuie să înveți să-ți controlezi pasiunea
Pasiunea e ceva ce nu poate fi controlată!
Ai nevoie de binecuvântarea acestei comisii.
Dacă ei spun nu, atunci va trebui să renunți, fiule!
Nu voi renunța!
De ce ambiția asta?
Ne-au mințit atâta amar de vreme!
Ne-au zis că Pământul e plat ca masa aceasta,
că marginile Pământului sunt păzite de niște monștri.
Ei ne spun de ce să ne fie sau nu frică!
Vreau să descopăr eu însumi asta!
Nu pot să sper decât că această pasiune va fi contagioasă, fiule
Privește, tată...
Fernando!
Execuții în piață...
Vor să fiu într-o săptămână la Salamanca.
Dacă proiectul meu va fi acceptat, aș putea fi plecat ani de zile.
Știu.
- Nu ai avut o viață prea ușoară cu mine. - E adevărat.
M-am căsătorit cu un om care mereu pleacă undeva.
- Nu vreau să ne certăm. - Eu aș vrea, dar tu ești mereu plecat.
1491- Universitatea din Salamanca.
Din nefericire, d-le Columb, părerile noastre sunt diferite.
Sunteți familiarizat cu Aristotel, Ptolemeu, Eratostene?
Bineînțeles, Eminență.
Atunci, știți, desigur, că circumferința
Pământului, după ei, are cel puțin 22000 de leghe.
Ceea ce face oceanul de netrecut.
Iar dvs. ați descoperit noi date care să confirme
ceea ce savanții nu au demonstrat?
Excelență, cunoașteți afirmațiile lui Marin de Tyr?
Da.
Atunci, știți că teoriile sale îl contrazic pe Ptolemeus.
De Tyr crede că oceanul nu este decât de 750 de leghe.
Toscanelli și cardinalul Pierre d'Ailly
cred că Tyr a calculat corect.
Și, de aceea, oceanul poate fi traversat.
Tăcere!
Domnilor, suntem aici ca să examinăm propunerea acestui om, sau nu?
Să presupunem că Marin de Tyr are dreptate.
Domnule Columb, cam cât credeți că ar dura călătoria?
Șapte săptămâni. Șase în timpul alizeelor.
Marin de Tyr se înșeală!
A fost corectat de multe ori de către cei mai faimoși geografi.
Călătoria dvs, domnule Columb, ar putea dura un an!
Să presupunem că veți ajunge în Asia. Ce ar avea Spania de câștigat?
Comerț, Excelență!
După Marco Polo, regatul Chinei este unul dintre cele mai bogate din lume.
Chiar și cele mai mici edificii sunt acoperite cu aur.
Aurul e tot ce te interesează?
Nu!
Îi voi aduce pe oamenii aceia simpli pe calea adevăratei credințe.
În locul unui regat, Spania va deveni un imperiu.
Dacă Dumnezeu ar fi vrut să ne apropiem de Asia,
crezi că te-ar fi așteptat pe tine ca să arate asta lumii?
A ales pe fiul unui tâmplar pentru a Se arăta lumii.
Te consideri ca fiind cel ales?
Asia poate fi atinsă prin vest. Și o voi dovedi!
Trezorierul Spaniei ne onorează cu prezența sa.
Statul e interesat de propunerea acestui om, Eminență.
Cu tot respectul, dar hotărârea e a noastră.
Bineînțeles.
Dar dacă are dreptate?
Întotdeauna am crezut că acești oameni independenți sunt periculoși.
Dacă acest om ar avea aripi,
s-ar întoarce din cer și ne-ar spune că e gol.
N-aș vrea ca Spania să piardă o asemenea șansă
din cauza unei probleme de geografie.
Nu e vorba de geografie, ci de realitate.
Omul acesta e un mercenar.
Statul se folosește adesea de mercenari,
când e vorba de câștiguri sau de stabilitatea Spaniei
Sunteți la fel de îngrijorat, ca și mine?
Vreți să vă folosiți influența ca să-l ajutați pe acest eretic?
Eminență, cel mai fascinant lucru referitor la putere,
este că poate fi obținută foarte ușor,
și tot atât de ușor îți poate fi luată.
"Și de aceea, nimic nu poate justifica participarea majestății voastre
la o aventură bazată pe supoziții atât de fragile
și pe care orice om normal ar considera-o
dificilă, dacă nu chiar imposibilă."
Nu m-au ascultat! N-au vrut să mă asculte!
- Nu dispera! Trebuie să aștepți. - Să aștept?
Am așteptat șapte ani! Cât să mai aștept?
Dacă Dumnezeu va vrea să pleci, vei pleca.
La naiba cu Dumnezeu! La naiba cu voi toți!
Ajunge cu teoriile și cu ipotezele voastre!
Fiule!
Ieșiți afară! Priviți lumea și apoi spuneți-mi
ceva ce pot accepta!
Cărțile astea nu spun nimic! Numai minciuni!
Tată?
Nu putem vorbi cu un om pedepsit.
Ce face acolo?
Nimic. Tocmai asta este Fernando.
Fernando!
D-le Columb! V-am căutat prin toată Sevilla!
Nu mă așteptam să găsesc un marinar într-o mănăstire!
Mă numesc Pinzon. Marin Alonso Pinzon. Sunt armator din Palos.
Este un spion?
De ce nu vorbești? Vrei să taci?
- Penitență? - Asta e tot ceea ce mi-a mai rămas.
Am să vorbesc eu pentru amândoi.
- Dvs. doar ascultați - Așa fac și cu nevastă-mea.
Știu că Comisia v-a refuzat propunerea, nu?
La ce vă așteptați, doar sunteți un străin. Eu vreau să vă ajut.
Știți de ce cred în dvs.? Pentru că și eu sunt marinar.
Eu nu sunt prea înstărit, dar am prieteni, prieteni importanți.
Bancheri, de exemplu.
Cel care mă finanțează se numește Santangel.
Ați auzit de el?
Poate să vă aranjeze o audiență la regină. Și știți de ce?
Fiindcă regina îi datorează niște bani. Ce spuneți?
- Unde îl pot întâlni pe acest om? - Aici!
- Pot să vă întreb ceva? - Da.
De ce vreți să mă ajutați?
Credință, speranță, milă...
Dar mai presus de toate, profitul!
Căderea Granadei - 2 ianuarie 1492
Așteptați!
Maurii au construit Granada acum câteva secole! Noi le-am luat-o.
E o victorie tragică, pentru noi. Pierdem o mare cultură.
Dar, pentru orice victorie, trebuie plătit un preț, nu, d-le Columb?
Don Luis de Santangel pentru Don Gabriel Sanchez.
Luis!
Domnul Columb, domnul Pinzon.
Ridicați-vă și înaintați.
Nici n-ar trebui să vă ascult, din moment ce Consiliul a spus nu.
Dar Santangel a spus că sunteți un om cinstit și de onoare.
Iar Sanchez vă crede aproape nebun.
Nu mai mult decât femeia care a luat Granada de la mauri.
Ei cred că oceanul este de netrecut.
Ce au zis despre Granada până astăzi?
Că este de necucerit.
Nu pot trece peste verdictul Consiliului.
Sunt sigur că puteți face orice doriți.
Cât de puțin știți...
De ce aș crede în dvs, d-le Columb?
Pot să vorbesc deschis?
Puteți vorbi deschis.
Știu ceea ce văd.
Văd pe cineva care nu acceptă lumea așa cum este.
Căreia nu-i este frică.
Văd o femeie care își spune: "Și dacă..."
O femeie?
Iertați-mă, dar sunteți singura regină pe care o cunosc.
Iar dvs. sunteți singurul navigator pe care îl cunosc
Câți ani aveți, d-le Columb?
39, Majestate.
Iar dvs?
Eu am 40.
Veți fi informat ce decizie voi lua.
De fapt, credeam că sunteți mai tânără decât mine.
Costurile vor fi enorme.
Nu mai mult decât două petreceri regale.
Două petreceri în schimbul a noi pământuri, grâne, aur...
Ce spui, Sanchez?
Dacă are dreptate, nu avem decât de câștigat.
Iar dacă se înșeală, avem atât de puțin de pierdut.
- Și ce-a zis? - A cerut să fie făcut cavaler
și să primească titlul de Don Cristofor Columb,
el și toți descendenții săi.
Și altceva?
Va fi numit amiral, vicerege al Indiilor Occidentale,
guvernator peste toate insulele sau teritoriile descoperite de el.
Excelență, este cel mai înalt titlu de noblețe
dat unui imigrant crescut de călugări.
Și încă ceva,
va primi o zecime din toate bogățiile, banii,
pietrele prețioase, metalele și celelalte bunuri
aflate sub administrarea sa.
Ai băut cam mult, Francisco!
Acest om va rămâne doar cu pretențiile... Crede-mă.
Niciodată!
Am studiat propunerea dvs. cu mare atenție, d-le Columb.
- Este exagerată! - Și răspunderea este mare!
- Ați citit contractul? - Nu.
Nu.
Și eu, care credeam că e un idealist
Idealismul și ambiția nu sunt incompatibile.
Am așteptat atât de mult, și vreți ca acum, eu să iau tot riscul și dvs. tot profitul?
Nu, nu sunt un valet!
Poziția dvs. nu vă permite să vă certați cu mine.
Nu mă cert cu dvs.
Atunci, sunteți foarte ambițios!
Dvs. n-ați fost niciodată ambițios?
Sau, pentru nobili, ambiția nu este o virtute,
ci este ceva... vulgar?
Dacă nu sunteți de acord cu această propunere, va fi altcineva.
Dacă reușiți lucrul acesta, Excelență, eu am să mă călugăresc.
Majestate.
Să se călugărească...
N-ar fi păcat?
Cheamă-l înapoi!
A spus da.
Dacă mă întorc, jur că...
Nu îți cer să juri nimic.
Nu-ți cer să mă aștepți.
E ceva ce nu poți decide în locul meu.
Portul Palos, 3 august 1492
Iartă-mă părinte, căci am păcătuit.
Te ascult, fiule.
Părinte
Mi-am trădat familia.
Mi-am trădat oamenii, te-am trădat pe tine.
Am mințit.
Călătoria va fi mai lungă decât am spus.
Cât de lungă?
Nu știu. Nimeni nu poate ști.
Distanța poate fi de două ori mai lungă.
Trebuie să le spui.
- Spune-le oamenilor! - Dacă le spun, nu mă vor urma.
Trebuie să mă crezi.
Trebuie să le vorbești. Dacă nu, o voi face eu!
Dumnezeu să te ierte.
Am avut încredere în tine.
Dă-mi binecuvântarea.
Dă-mi binecuvântarea, părinte
Intră!
Mendez!
Un pahar de vin?
Ce este, Mendez? Vorbește!
Vor să știe poziția după ce am pierdut pământul, acum câteva zile.
Tu ce crezi, Mendez?
Știu că navighezi după stele, ca maurii,
dar nu știu cum.
Ia cuadrantul ăsta.
Găsește Steaua Polară.
Ține-ți echilibrul!
Firul de plumb să fie vertical.
Nu te mișca!
O greșeală de un grad ne poate devia 600 de leghe!
Ce-ai citit?
28.
Asta este! Paralela 28. O urmăm până dăm de uscat.
De unde știi că dăm de pământ la paralela 28?
Nu știu.
Măsura 26!
Măsura 27!
Măsura 28!
Măsura 29!
629.
629, domnule?
Am auzit.
Căpitane, nu înțeleg.
Eu cred că da.
Ar fi trebuit să vedem pământul.
Suntem plecați de 9 săptămâni. Nu poate fi prea departe.
Nu poate fi nici prea aproape.
Nu-mi place nici mirosul mării de aici. Miroase ca o târfă.
Da. De aceea, marinarii o iau pe mare.
Dar ea de ce vrea să fie luată pe mare? Nimeni nu știe.
Căpitanul Pinzon cere permisiunea de a urca la bord.
M-ai înșelat! M-ai mințit.
- Am depășit 750 de leghe. - Încă de acum șase zile.
Ești nebun!
Mai încet.
- Suntem în mijlocul unei revolte. - Crezi că eu nu știu asta?
Suntem pierduți.
Pământul e acolo. Știu asta.
Nu știi nimic. Corăbiile sunt ale mele, așa că ne întoarcem.
Și pe urmă? Jumătate din apă s-a consumat. Celelalte provizii sunt aproape stricate.
N-ar fi trebuit să te ascult niciodată.
Pinzon, tot ce putem face,
este să mergem înainte. Pământul e acolo.
Pământul e aproape.
Tu să le spui asta oamenilor.
Dumnezeu nu vrea să traversăm oceanul.
Călătoria asta este blestemată.
E o călătorie pornită din lăcomie. Dumnezeu ne-a uitat.
Călătoria e blestemată. Sunt semne...
Juanito are vocea unui înger.
Ce spune el, e binecuvântat, Alonso, ce spui tu, e blestemat.
Ascultați-mă.
Fiecăruia îi este frică de necunoscut.
Cei care își înfrâng frica, vor fi răsplătiți.
Nu știu dacă Dumnezeu vrea sau nu să traversăm acest ocean,
dar sunt sigur că tu ai adus frica în inimile noastre.
Nu putem fi pierduți,
atâta timp cât ne păstrăm credința în Dumnezeu și în noi.
Peste timp, se va vorbi despre curajul
primilor oameni care au traversat acest ocean
și s-au întors. Și atunci veți putea spune:
Eu am fost pe Pinta, eu pe Nina, iar eu pe Santa Maria.
Această haină va fi a celui care va călca primul pe uscat.
Vreau ca un om să stea de veghe zi și noapte!
Să profităm de acest vânt!
Ticălos nenorocit!
Mendez!
Pământ!
25 de brațe! 24...
23...
22...
21...
20...
19...
18...
17...
Acolo...
Pământ la orizont!
Aruncați ancora!
Insulele Guanahani - 12 octombrie 1492
Don Cristobal...
Prin...
Prin mila lui Dumnezeu...
În numele Majestăților sale de Castilla și de Aragon,
prin puterea care mi-a fost conferită,
declar acest pământ spaniol și îl numesc...
San Salvador!
Don Cristofor...
21 octombrie 1492.
Cred că am regăsit Edenul.
Cu siguranță, așa arăta lumea la începutul timpurilor.
Dacă trebuie să-i convertim pe indigeni la credința noastră,
aceasta se va face prin convingere, și nu prin forță.
Cred că nimeni nu va mai vedea acest pământ,
așa cum l-am văzut noi, prima oară.
Am venit în pace și onoare.
Ei nu sunt sălbatici. Nici noi nu vom fi.
Tratează-i ca și cum ar fi femeile și copiii tăi.
Respectă-le credința.
Jaful va fi pedepsit prin bătaie,
violul prin sabie.
Tu...
Utapan.
Columb.
Unde ai găsit asta?
Cuba!
Mulțumesc! Am de căutat un râu de aur!
- Este aur? - Nu, nu e aur...
Utapan!
Alonso! Alonso!
Ajută-l!
Fă ceva!
Rugați-vă pentru el!
Moartea lui Alonso ne-a arătat
cât de vulnerabili suntem pe această insulă.
Cât de multe mai avem de învățat.
Pe fiecare insulă,
indigenii ne-au primit cu generozitate și încredere.
Datorită înfățițării noastre, ne-au considerat drept zei,
și ne-au tratat ca atare.
Cu toate acestea, nu am găsit aur, așa cum ne așteptam,
cu excepția câtorva obiecte
pe care ni le-au oferit în semn de supunere.
Vorbește tu, primul.
Spune-i că îi mulțumim pentru ospitalitate.
Știe.
Spune-i că o parte din oamenii mei vor rămâne aici
pentru a construi un fort.
Vreau să fie bine tratați.
Spune-i că ne vom întoarce mult mai mulți.
Întreabă cât de mulți.
Câte frunze sunt în copacul acela,
și mai mulți îi vor urma...
De ce?
Pentru a aduce cuvântul lui Dumnezeu.
Spune că are, deja, un Dumnezeu.
Și că vor aduce și medici.
Spune că... are și el medici.
Spune-i...
că îi admir poporul.
A spus că îi admirați femeile și aurul.
Pinzon e bolnav,
măcinat de o febră care refuză să-i treacă.
Trebuie să ne întoarcem în Spania.
39 de voluntari s-au oferit să rămână pentru a construi fortul.
Am să-l numesc "La Navidad".
Au trecut 7 luni și nu am găsit nici un semn de civilizație
ca aceea descrisă de Marco Polo.
Nici orașe, nici poduri, nici temple acoperite cu aur.
Continentul pare că îmi scapă, dar știu că este acolo.
Corăbiile mele nu sunt pline cu grâne și aur, așa cum sperasem.
Dar acest continent mi-a acaparat simțurile și sufletul,
și nu mă gândesc decât
să mă întorc la acest pământ necunoscut, la acest Eden neexplorat.
Este șansa unui nou început.
Acum nu va fi ușor să scăpați de profetul vostru.
Din contră,
mi se pare că își pregătește singur, crucea.
Lăsați-vă sedus de aroma tutunului.
Încercați.
Spuneți că este un viciu indian?
Eu nu văd nici o plăcere în acest păcat!
Indienii nu cunosc acest cuvânt, Moxica.
Sunt civilizați?
Umblă dezbrăcați, așa cum i-a lăsat Dumnezeu.
Dumnezeu? Care Cumnezeu?
Natura e Dumnezeul lor.
Natura și Dumnezeu sunt totuna.
Îl văd într-o frunză,
într-o piatră,
într-o scoică.
Insula este împădurită.
Scuzați-mă, Don Cristobal...
și aurul?
Nu este unul din cele mai pure metale pe care le-am văzut.
Asta-i tot?
Suntem mai mult decât mulțumiți, Cristobar.
Vă apărați bine.
Pentru un începător?
Deci...
A doua expediție, nu?
17 nave.
1500 de oameni.
Datorită dvs.
Don Cristofor Columb, Don Francisco de Bobadilla.
Sunteți foarte prețios.
Legile noastre n-au secrete pentru el.
Am auzit că veți fi numit guvernatorul acestor insule,
și m-am gândit să-mi depun și eu candidatura.
Scuzați-mă, dar aceste posturi sunt, deja, ocupate.
Pot să întreb de cine?
De doi oameni foarte competenți.
Competenți și de încredere.
Francisco are studii în înalta administrație.
Păi...
Ne cam lipsesc notarii.
Luați legătura cu administrația mea.
Francisco e judecător.
Bine! Ne trebuie și judecători.
Cu toate că nu prea avem crime.
După câte văd,
Columb nu are nevoie de serviciile mele.
Sanchez...
Aveți un talent deosebit în a vă face dușmani.
De ce? Am, deja, așa de mulți?
Nu crezi că e cam periculos să te ridici atât de mult într-un timp așa de scurt?
Beatrix!
Regina ar putea să-i ia pe fiii noștri în grija sa.
E o mare onoare.
Nu ai nimic de pierdut.
Nimic de pierdut?
În loc să rămână cu mama lor?
- Nu asta am vrut să spun. - Dar ce?
Mă gândesc la viitor...
Am mulți dușmani la Curte.
Fiii mei îmi poartă numele, îmi păstrează titlul.
Așa, ar putea fi în siguranță.
Îi poți vedea oricând dorești.
Îmi ceri prea mult.
Știu.
Aș fi vrut să-ți ofer o altă viață.
Îmi pare rău.
Nu spune asta, nu e adevărat.
Trăiești viața pe care ți-ai ales-o.
Iar eu te-am ales pe tine!
Ai putea să ne dai o șansă! Sunt cartograf.
Iată-te și comandant al Indiilor Occidentale.
Felicitări, Bartolomeu!
- Giacomo, ieși din seminar! - Nu știu să folosesc sabia!
Ai să înveți!
De ce vă plângeți?
Aveți șansa să trăiți așa cum am visat.
Niciodată n-am fost de acord cu visele tale.
Refuzi să mă ajuți?
Să-ți ajuți fratele?
Ai să mă trădezi?
Ticălosule!
- Întotdeauna te-am ajutat. - Știu.
Te-am ajutat și în Portugalia.
Terminați!
Cum am putea uita?
Ai vorbit destul.
Să vă arăt ceva!
Vedeți?
Spuneți-mi, în cine să mai cred?
Suntem frați, avem același sânge. Am nevoie de voi!